fractali
După definiţia dată în 1975 de matematicianul Benoît Mandelbrot, părintele geometriei fractale, “fractal înseamnã fragmentat, neregulat, fracţionat, întrerupt, iar teoria fractalilor se ocupă de forme caracterizate de o neregularitate fundamentală”. Mai pe înţeles, fractalii sunt forme geometrice care pot fi modificate după anumite reguli, astfel încât să repete la un nivel mai mic forma iniţială.
Fractalii au fost observaţi în trecut şi de alţi matematicieni, dar au fost consideraţi mai degrabă ca nişte curiozităţi, fără să li se dea o mare importanţă. Mandelbrot este primul care a pus cap la cap toate elementele, alcătuind o teorie bine pusă la punct şi dezvoltând-o substanţial. Această teorie are o importanţă deosebită, deoarece se consideră că tot ce există în natură, la un anumit nivel - de la microscopic la geografic, respectă geometria fractală. Chiar dacă poate părea bizar, există matematică în formele naturale, ceea ce le conferă armonie, iar acest lucru poate fi observat destul de uşor la frunze, flori, scoici, cochilii etc. Şi invers, folosind geometria fractală, se pot genera forme foarte apropiate de cele naturale, cu aplicabilitate de la simulări ştiinţifice până la jocuri pe computer.
În formele lor de bază, fractalii nu sunt foarte spectaculoşi. Apariţia informaticii a deschis însă noi posibilităţi. Se pot desena fractali foarte complecşi, li se pot adăuga efecte coloristice, evoluţia lor poate fi animată şi li se pot vedea detaliile la o scară practic nelimitată.
Fără a fi teoretizaţi, fractalii pot fi observaţi în arta tradiţională africană. Textilele folosesc deseori geometrii fractale, la fel şi unele sculpturi. În arhitectură, casele circulare sunt aranjate în cercuri, iar casele pătrate sunt aranjate sub forma de pătrat.
Prin analize computerizate, au fost detectate motive fractale în lucrările controversatului artist american Jackson Pollock. Deşi lucrările sale par haotice, fără nicio regulă, se pare că la un nivel subtil acestea există.
Prin grafica digitală, fractalii au început să fie folosiţi tot mai mult cu valenţe artistice. Pentru a crea ceva original şi interesant, este nevoie de un talent aparte, care constă în alegerea intuitivă a unor culori armonioase, dar mai ales în găsirea algoritmilor geometrici care să genereze imagini impresionante. Prin animaţie, zoom şi tot felul de efecte complementare, se pot obţine secvenţe video spectaculoase, fascinante sau halucinante.
Există încercări de a folosi teoria fractalilor şi în domenii non-vizuale, cum ar fi muzica. Deşi sunt experimente care trezesc un anumit interes, rezultatele nu sunt, cel puţin deocamdată, atât de semnificative. Totuşi, teoria fractalilor este relativ nouă şi se dezvoltă, aşa că nu se ştie ce ne rezervă viitorul în acest domeniu.
Foarte frumoasa ideea, Luciane! De altfel, sunt putini oamneii care pot sa accepte in acelasi timp harul si rigoarea in viata lor ca fiind in mod natural complementare![:) :)](http://www.galeriadearta.com/smilies/yahoo_smiley.gif)
Comentariu de Delia | 21.08.2007
Cat de simplu si cat de clar ai exprimat aceasta notiune iar exemplificarile pe muzica sunt extrem de inspirate. Felicitari.
Comentariu de Dana | 30.11.2008
O idee simpla,originala,formulata intr un mod flexibil si impresionant.![:)) :))](http://www.galeriadearta.com/smilies/yahoo_laughloud.gif)
ps:e perfect pt referatul la fizik.mercii!!
Comentariu de phoenx | 2.06.2009
super tare .bravo
Comentariu de danaaaaee | 2.06.2009
foarte interesant si misto.bravo imi place cum gandesti![:P :P](http://www.galeriadearta.com/smilies/yahoo_tongue.gif)
Comentariu de estera | 15.08.2010